Nem igazán szeretnék jó barátomról, Tirekről árulkodni, de...
talán érdekel, hogy elől hagyta a kaját. Már megint.
Majd gondoskodom róla, amint ezt befejeztem.
Egy szavát se hidd el annak a pletykafészek pegazusnak!
Én egyikőtöknek sem hiszek el semmit!
Na és, tervezünk megtámadni valakit a közeljövőben?
Mert ha nem, nem is értem, mit fecsérlem itt az időmet veletek.
Én egy királynő vagyok, ha nem tudnátok!
Távozom, mert itt képtelen vagyok bármerre is haladni a munkámmal.
Melegen ajánlom, hogy ti hárman találjátok meg egymással a közös hangot!
Nem érdekel, hogyan, de muszáj megtanulnotok együttműködni!
Csakis akkor leszünk képesek elérni, amire mind annyira vágyunk:
legyőzni Hajnalcsillámot és a sleppjét.
Jóban rosszak
Semmi sem fejezi ki úgy a csapatmunkát, mint egy ösztönző molinó.
Amint Grogár meglátja, rájön, hogy képtelen létezni nélkülem!
Sokat kell ám gyúrnod ahhoz, hogy megint olyan nagy legyél,
mint amikor magadba szívtad a sok-sok póni életerejét.
Akárhogy is, Grogár azt várja el, hogy együtt dolgozzunk,
szóval beütemeztem egy megbeszélést.
Hát nem mókás?
És mivel Grogár engem tett meg fejesnek...
Dehogy tett!
Valaki nagyon durcis egy kentaur máma.
Hát, ha nem ülünk össze, akkor azt hiszem, itt maradok,
és küldöm feléd a pozitivitást meg az inspirá...
Jó! Elmegyek a gyűlésedre. Csak eredj már!
Később találkozunk!
Már hetek teltek el, de Grogár még mindig nem csinált semmit!
Nem egészséges elfojtani ezt a rengeteg dühöt!
Akármelyik pillanatban eldurranhat az agyam.
És te hogy vagy ezen a szép...
Mégis mit gondolsz, hogy vagyok?
A saját bosszúmra készülök!
Látod, miről beszélek?
A tétlenség a lélek ellensége!
Tudod, mi kéne neked? Egy csapatgyűlés!
Én nem járok gyűlésekre.
Grogár engem tett meg fejesnek.
Dehogy tett!
Ha így is lenne, Kriszálisz márpedig nem engedelmeskedik senkinek!
Lesz süti.
Grogár azt akarja, hogy együtt végezzünk az ellenségeinkkel.
Vagyis bíznunk kell egymásban.
Ha már bíznunk kell egymásban, talán szólhatnál Tireknek,
hogy ne dézsmálja a lényem esszenciáját!
Semmi ilyesmit nem tettem! Hogy merészeled?
Még hogy én? Tudod te, hogy kihez beszélsz?
Hogyne tudnám! Minden öt percben elmondod a kis tuskódnak.
Pont ezért tett meg Grogár engem fejesnek.
Dehogyis tett!
Hát van egy mód,
mely a sikerről szól.
Akár mi nyerhetünk, ha így teszünk.
Apró kis szó,
többé nem lesz szóló:
ha együttműködünk, ütősek leszünk!
Ugyan már!
Egy frászt! Ez gáz!
Velem inkább vigyázz!
Az eszem, erőm több, mint nektek ketten.
Hogy több? Barom.
Hát nem firtatom,
hogy nem passzol hozzád a hátsófeled.
E módszerrel lehetünk jobban rosszak.
Kell-e tudnunk, hogy lehetünk jobban rosszak?
Közös munkával!
Együtt? Jajj, nincs rosszabb.
Csapatunk nyerő,
egységben az erő!
Tudjuk, hogy lehetünk jobban rosszak.
Tegyünk olyat,
mely sok sikert hozat!
Vigyázz, mit szólsz, mert vékony jégen táncolsz!
Tegyünk sokat!
Látom vigyorodat.
A sok kínért velem még biztos számolsz.
Már tudjuk, hogy lehetünk jobban rosszak.
Csekély esély, hogy „lehetünk jobban rosszak”.
Közös munkával a pónik sírni fognak.
Ha rábólintunk, nélküled maradunk?
De csak így lehetünk jobban rosszak.
Barátságuknak kampec,
nekik véget vetnénk!
Esthajnalt megbosszulnád,
te meg deltás lennél!
Nagyobb sikerünk lenne, hogyha szövetkeznénk.
Mind a hetet porrá zúznánk, kínjukon nevetnénk!
Látom már, hogy lehetünk jobban rosszak.
Ha én vezetek, majd gyásztáncot ropnak.
Jól kitör a frász, mert én vagyok az ász!
Így együtt lehetünk jobban rosszak!
Hé! Én mondtam, hogy lehetünk jobban rosszak.
Veletek a porba, jön a változány-korszak!
Ez az én dalom!
Bocsi, de többé már nem!
Lehetünk jobban rosszak.
Nálatok nincs rosszabb!
Lesz póni gyászkorszak.
Úgyis olyan torzak!
Hát mégis lehetünk jobban rosszak!
Hékás! Nem vártátok meg a végszavam!
– Ez rágalom! – Amúgy is, pocsék a ritmusérzéked.
– Te nem vártad meg az enyém! – Még te beszélsz?
Elég legyen!
Azt reméltem, hogy mostanra már túltettétek magatokat az ellentéteiteken.
de ha jól látom, nem sikerült!
Talán ha ismernénk a tervet, fel tudnánk készülni rá!
Már ha feltételezhetjük, hogy egyáltalán van terved.
Még szép, hogy van tervem!
Meghatároztam egy nagy erejű tárgy helyét,
és úgy adódott, hogy ez kitűnő gyakorlat lesz számotokra.
Össze kell dolgoznotok majd, hogy megszerezzétek.
Ezzel a tárggyal szemben a póniknak esélye sem lesz.
Már számtalanszor kerültem közel az egész Equesztria feletti uralomhoz.
Talán nekem kéne vezetőnek lennem.
Én majdnem magamba szívtam Equesztria összes varázserejét!
Az nagy buli volt!
Én pedig elnyeltem az összes varázslatot egész Equesztriában!
Szinte érzem, ahogy áramlik a testemben, miközben nőnek az izmaim!
Mégis kudarcot vallottatok Hajnalcsillámmal és barátaival szemben!
Az én erőm hatalmasabb, mint mindhármatoké együttvéve.
És ez még mindig csak a töredéke! Világos?
Most pedig szépen visszaszerzitek nekem a többit.
Több ezer holddal ezelőtt, még az a beképzelt Bora, a Bátor
is képtelen volt szemtől-szemben dacolni velem.
Inkább ellopta tőlem a Bűvös Kolompom.
E talizmán tartalmazza a varázserőm nagy részét.
A Kolomp maga elpusztíthatatlan;
így Bora egy olyan helyen rejtette el, hogy ezer évbe telt, míg rátaláltam.
Egy elvarázsolt barlangban van a Táltos-tető tetején.
Varázslatos szelek védelmezik, amelyek megakadályozzák, hogy bárki is feljusson a csúcsra.
A Kolomp ott nyugodott... mostanáig.
Másszátok meg a Táltos-tetőt, és hozzátok vissza nekem a kolompomat!
Ez a feladat nevetségesen egyszerű.
Legalábbis annak hangzott.
Megmászni a hegyet…
…visszaszerezni Grogár Kolompját…
…együtt!
Rajzoltam egy részletes tervet, hogy szemléletesebben bemutathassam, hogyan fogunk…
megszabadulni egymástól, és egyedül dolgozni.
Talán majd amikor a hegy tetején fogok várni rájuk, majd értékelni fognak.
Mintha ezen a hegyen bármi is félelmetesebb lenne nálam.
Állj! Ki jár itt?
Egy póni?
Nem járt erre póni, már nem is tudom, hány hold óta.
Ó, hála az égnek, jó uram.
Én csak egy szegény, segítségre szoruló, elveszett csikó vagyok.
Jaj, egyet se félj, kicsi póni!
A jó öreg Rozsdás Veder áll szolgálatodra.
Úgy örülök, hogy megtaláltalak.
Segítségre volna szükségem, hogy feljussak a csúcsra.
Azt nem lehet, kis hölgy.
Miért nem?!
Pszt! Ne olyan hangosan! Ez itt lavinaveszélyes övezet.
Én vagyok a helyi hegyőr.
Én felelek azért, hogy a pónik ne menjenek fel.
Semmi sincs odafönt, csak veszélyes hó, veszélyes jég, és veszélyes szél.
Egyszóval, a hegy veszélyes.
Biztos nagyon magányos lehet itt egymagában.
Netán lehetnék a barátja?
Igazán szeretnék egy barátot.
Szóval most, hogy barátok lettünk, felsegítene engem a hegyre?
Egy igazi barát nem kérne tőlem olyasmit, amit nem lenne szabad megtennem.
Pont itt írja a Barátság Napló, amit Hajnalcsillám és az ő barátai írtak.
Ez... most... komoly?!
Amúgy sem akartam a barátja lenni.
Már majdnem...
Nem. Arra sem.
Próbáltam szépen viselkedni!
Pszt! Csihadjon, kis hölgy.
Maga csihadjon!
A póniknak azt kellene csinálniuk, amit kérek tőlük!
Ez a heppem! Jó’ van?
Úgy látszik, valóban senkire sincs szükségem.
Ez nem vicces, Tirek!
Nem jutottál fel a csúcsra? Mily' meglepő.
De te sem.
Nem is próbáltam.
Hogy mi?
Cirka öt perc után felfogtam, hogy Grogárnak igaza van.
Egyedül egyikünk sem képes feljutni a csúcsra.
Így hát ahelyett, hogy kitettem volna magam az elemeknek,
úgy döntöttem, hogy inkább hagyom, hogy ti ketten nézzetek szembe veszélyekkel,
tanuljatok belőle, aztán elmondjátok nekem.
A Tartaruszban még eltűrtem ezt az „én sokkal okosabb vagyok nálad” hozzáállásodat!
De most már elegem van!
Nekem meg abból van elegem, hogy folyton manipulálni akarsz a megjátszott, szirupos bájoddal.
Főleg, amióta megismertük az igazi arcod.
Ez nem az igazi arcom! Aranyos és imádni való vagyok!
Meg egy frászt. Idegesítő vagy, és horkolsz.
Nem horkolok!
De én legalább nem beszélek a nagymamámhoz alvás közben.
Bele ne merészeld rángatni ebbe a nagyit!
Ez a te hibád!
Gyorsan! Nem figyel! Húzzunk innét!
Várj!
Milyen sok szeretet.
Évek óta nem ettem ilyen jót.
Gusztustalan.
Csak hogy tisztázzuk, nem azért mentettelek meg, mert szeretlek titeket.
Csupán azért tettem, mert… hát mivel…
Keeeellünk?
Igen.
Csakugyan jól tettem, hogy vártam.
Most pedig szépen mondjatok el mindent, amit tapasztaltatok!
Semmit se hagyjatok ki!
Miért csinálod ezt?
Nem szívtad már ki egyszer a szeretetét?
Mindig rakok félre egy kicsit másnapra.
Az összes… kajádat begubózod?
Még szép.
Akkor amikor elraboltad Hajnalt meg a többieket, őket is begubóztad?
Igen. Amíg az a nyomorult Esthajnal Csillag nem szabadította őket ki,
rontotta meg az alattvalóimat, és lopta el tőlem a kaptáromat!
Azoknak a póniknak is megvannak a gyengéik.
Kihasználtam azt a köpönyegforgató Viszályt.
Rászedtem, hogy segítsen nekem elkapni az úgynevezett „barátait”.
Viszály igazán nagy valaki volt, amíg a barátság tönkre nem tette.
Látnotok kellett volna Hajnal arcát, amikor meglátta a barátait a buborékaimban.
Így csinált:
Ő mindig olyan stresszes.
Amikor az egykori csikócsőszének adtam ki magam, azt hittem, rohamot kap.
Bárcsak láthattam volna az arcát, amikor majdnem eltöröltem az összes varázslatot Equesztriából.
Az azért egy kicsit merész húzás volt, nem gondolod?
Nagyban gondolkodom.
Már csak azért is megérte volna, hogy láthassam, ahogy Hajnal meg a barátai leborulnak előttem.
Ez bizony igaz.
Ki ne szeretné látni, amikor azok a kényes kis pónik rájönnek, hogy mindennek vége?
Egy szánalmas póni hercegnő vagyok!
Csináltam egy részletes listát arról, mekkora egy csalódás is vagyok.
Tudjátok, kettőtökkel dolgozni talán nem is lesz annyira rossz.
Meglehet... feltéve, hogy legyőzzük az ellenségeinket.
Nem is lenne jó sehogy máshogy!
Csináld megint a szánalmas hercegnőset!
Jól vagyok!
El tudod nyelni, hogy eltűnjön?
Csak élőlényekből vagyok képes elnyelni a varázslatot.
Mint mondjuk ő?
Árulók!
Nem árulás. Csapatmunka.
Amennyiben Tirek elnyeli az energiádat, talán épp elég erős lesz ahhoz, hogy áttörje az erőteret.
És aztán?
Aztán visszaadja a varázserőd.
Visszaadom?
Honnan tudjam, hogy nem hagytok csak úgy itt, a varázserőm nélkül?
Ugyan miért tennénk mi ilyet?
Na jó, általában így tennénk.
Vissza fogom adni a varázserődet.
Csináld!
Akkora… hatalmas… erő!
Visszatértem, cicám!
Ez nem elég nagy nekem!
Neked talán nem.
Tartsd nyitva, vagy örökre csapdába esek!
Valóban olyan rossz dolog lenne?
Nem bírom már soká!
Siess!
Tá-dá!
A varázserőm…
N-nem voltam biztos benne, hogy visszaadod.
Hát én sem. De együtt dolgozni valóban értelmesebbnek tűnt, mint tovább harcolni.
Valahogy sokkal jobb érzés, amikor segítünk egymásnak.
Nem éreztem így, amióta elvesztettem a kaptáramat.
Az érzés, hogy számíthatsz másokra… nos… kellemes…
Annyi éven át lopkodtam a pónik varázserejét…
Amikor arra használtuk, hogy másokon segítsünk…
Igen, úgy érzem…
Neeeeem!
A barátság varázsa olyan, akár a pestis!
Megfertőz téged és mindenkit, aki körülötted van!
Végignéztem, ahogyan maga alá gyűri a kaptáramat!
Nem fogom hagyni, hogy engem is legyőzzön!
Dettó!
Nyilvánvalóan.
De… Grogár azt mondta, hogy dolgozzunk együtt.
Grogár túlságosan erős.
Ezzel kezdenünk kell majd valamit.
Hadd higgye csak Grogár, hogy alázatos szolgái vagyunk.
Közben pedig előállunk a saját tervünkkel.
Úgy imádom a hátbaszúrást.
Utána meg üldözhetjük egymást tovább.
Addig viszont mit kezdjünk ezzel?
Nem sikerült visszaszereznetek a Kolompot?
N-na-nagyon sajnáljuk, mindenható Grogár.
Együttműködtünk, ahogyan kérted.
Egyszerűen nem vagyunk olyan erősek, mint te.
Azt látom!
De legalább végre azt tettétek, amit mondtam, és együtt dolgoztatok.
Ez csak természetes!
Kérésed számunkra parancs.
Felejtsük el azt a poros Kolompot!
Igazad volt.
Sokkalta erősebbek vagyunk… ha csapatként dolgozunk.
Fordította és időzítette: Pizzás Csiga Lektor: Ballwa, ItchyStomach és Nite
Dalt koordinálta: Ballwa Dalszöveget lektorálta: SajtosTallér
www.hunbrony.hu